Noc v muzeu 2
Představte si, že je tohle Váš dům.
Elektřina nefunguje a nikde není žádné světlo.
Děti povykují v hale a křičí...
Mami, tati, rychle, já se bojím!
Musíte si pospíšit.
Potřebujete zbraň.
Ale nejdřív potřebujete baterku.
Ale je tma. Co budete dělat? Jak ji najdete?
Já vám řeknu jak.
Použijte naši "Luminiscenční baterku"!
Přesně tak přátelé. Jsem Larry Daley z Daley Devices.
Následujících pár minut se budeme věnovat radám, jak vylepšit Váš svět.
A mám tady hosta, který nám s tím pomůže.
Dámy a pánové, George Foreman!
Díky, Larry! Díky!
Není úžasný, Ameriko?
Ale k věci.
Nepracoval jste ještě před dvěma lety jako noční hlídač v zaprášeném muzeu?
To je pravda dvojnásobný mistře světa ve vzpírání, Georgi Formane!
Byl jsem jen obyčejný Joe s baterkou a snem.
Chtěl jste říct obyčejný Larry.
Co ale není vtip, je to, že nyní jste manažerem společnosti Daley Devices.
Kde se vymýšlí a vyrábí takové nezbytné věci...
...jako super psí kost.
- Líbí se vám? - Kroužek na klíče, který nelze ztratit.
A váš nejnovější průlomový objev.
Řekněte to se mnou, Ameriko.
Luminiscenční baterka!
Daleyho vynálezy. Mohu vám pomoci?
Gino, udělej to znovu, Tomu chlápkovi nevěřím.
- Zase volal Beck. - Zase?
Larry, mám skvělou zprávu.
Jsme pozváni na schůzku Wal-Martu.
- Vážně, kdy? - Za tři dny.
Dobrá. Ok. Tak potom máme spoustu práce.
Slyšel jsi, co jsem řekl? Wal a Mart dohromady.
Jo, jo. Já vím. Je to skvělé.
Tvař se aspoň trochu nadšeně.
Očividně máš ze mě prču.
Vítězství budeme slavit, až uzavřeme smlouvu.
Tak jak chceš.
- Kdy je ta schůzka? - V pátek v 10 dopoledne.
Zruš tu prezentaci na elektrickou vrtuli.
Chci se na to soustředit jen na tohle.
Narozeniny mojí dcery... Zrušeny.
Můžeš jet domů. Vrátím se později.
PŘÍRODOPISNÉ MUZEUM
UZAVŘENO KVŮLI RENOVACI
Haló! Promiňte! Neoprávněná osoba.
Náš úspěšný byznysman.
- Přišel jste na nostalgickou návštěvu? Už několik měsíců jsem Vás tady neviděl. - Byl jsem zaneprázdněný.
- Co se tady děje? - Pokrok.
Jak mi bylo řečeno.
Budoucnost.
Přírodopisná verze 2.0
Vítejte v přírodopisném muzeu, kde historie ožívá.
Krok první, zadejte dotaz.
Ok, ehm...
Kde jste se narodil?
Zde v New Yorku, na 20. ulici, 27. října, léta páně 1858.
Bla, bla, bla, dějiny, historie, studium, učení se...
Amerika se stále mění.
Takže jste přidali několik interktivních exponátů?
Ne, pane Daley, nepřidali. Nahradili jsme staré exponáty.
- A co s nimi bude? - Odvezou je pryč.
Všechno tohle haraburdí. Diorama, voskové figuríny a dokonce i tohle.
- Tahle malá šklebící se opice. - Buďte opatrný, je to kapucín.
- Je to opice. - Je to velmi vzácný druh.
Kapucín není jen nějaká opice.
Je to opice, tak říkám opice. Proč to nějak specifikovat.
Když se ji chystáte vyhodit, nepotřebuje jméno.
Nevyhazujete ji, ale stěhujete.
Co jste zač? Pořádková policie? Zapomeň na to dítě.
- Čí to byl nápad? - Můj samozřejmě. Jsem vedoucí.
Můj a úřadů. A já úřady potřebuji.
- Takže, co se o to tak staráte? - Já jen...lidé tyhle věci milují.
Lidé, pane Daley, milují to, co je nové.
Vy byste to měl vědět. Odešel jste.
Má situace se změnila. Mé podnikání se rozjelo...
Jasně, stal jste se úspěšným, taky bych to udělal.
- Takže, kam je odvezou? - Do skladu.
Do Federálního archivu.
- A ty jsou kde? - Ve Washingtonu. Ve Smithsonianu.
Musí se s tím dát něco udělat.
Už je dávno rozhodnuto. Zítra ráno všechno odvezou.
Je konec.
Hej, kámo! Jak se daří?
Chceš si hrát? Něco tu pro tebe mám.
Myslíš, že jsi silnější, než já?
Lawrenci! Rád tě vidím, Larry. Já tebe taky, Teddy.
- Strážce z Brooklynu je zpět. - Nazdar, Aku.
Hele, McPhee mi řekl, co se tu děje.
- Neměl jsem nejmenší tušení. - Vskutku. Je to už dlouho...
...cos tu byl naposledy.
Jeden by řekl, že...
Típni to.
Hej, vážení. Hodila by se nám malá pomoc.
Hej, chlapi! Jak to jde?
Podívejte, kdo to je. Obřisko osobně.
Právě na čas, aby nám zamával.
Ano, Jede, slyšel jsem o tom. Nechápu, jak se to mohlo stát.
Jo, jasně, je to opravdová záhada, co se stalo.
Odpověď je možná ta bzučící věc ve tvé ruce.
Nebyl jsi tady. To se stalo!
Není to žádná záhada!
Pravdou je, Larry, že tady nebyl nikdo...
- ... kdo by mluvil v náš prospěch. - Tak, tak, pravda.
Hej chlapi, to bude v pohodě. Ráno zavolám úřadům.
Mám teď určitý vliv. Postarám se o to.
Budeme tu v pohodě.
My? Slyšel jsi. Slyšel jsi toho chlapa?
Neexistuje žádné "my" od té doby, cos nás tu nechal.
Tohle je teď pěkně studené místo, chlape.
Larry, co se stalo, stalo se.
Dokonce i sláva Říma musela skončit.
Mohl bys prosím tě přestat tak dramaticky zírat do dáli, když to říkáš?
Cítím se pak ještě hůř.
- Nevím o čem to mluvíš. - Na co zíráš?
Na co se to díváš? Já jsem tady.
- Na stěnu. - Hele chlapi,
třeba to nebude tak zlé.
Jasně, to je dobrá poznámka.
Ale mluvíme tady o Smithsoneanu.
Dextre, ty tomu nerozumíš.
Ty tomu nerozumíš, Obřisko. Odvezou nás.
Larry, vím, že nám chceš zvednout náladu...
Vidím, že ti na tom záleží.
Ale nebude to stejné. My všichni spolu...
...tady.
Už to nebude náš domov.
Jedediaho, prosím...
Lawrenci, tohle je pro nás pro všechny velmi dojemná chvíle.
Ale je to poslední noc, kterou trávíme jako rodina.
A nechci, abychom ji promarnili sebelítostí.
Takže kdo se ke mě připojí na poslední procházku těmito posvátnými místy?
- Jdeme na procházku? - Ne.
Chci se sám utápět v sebelítosti.
Drahá, můžeme?
Hej, Dextre. Je to tam pohodlné?
No tak. Nedělej uraženého.
Bude to v pohodě.
- Je skoro úsvit, Lawrenci. - Ano.
Tak kde máš bednu, Teddy? Já s nimi nepojedu, Lawrenci.
Vypadá to, že já, Rexy a pár dalších...
tady zůstaneme.
Prozatím.
Bez desky?
Popravdě Lawrenci,
Ahkmenrahova deska tady zůstane. Společně s ním.
- Cože? - Odjedou bez desky, příteli.
Obávám se, že tato noc byla jejich poslední.
- Tys jim to neřekl. - Někdy je lepší
říci milosrdnou lež než krutou pravdu.
- Budeš v pořádku? - Pokusím se.
A kdo ví...
...někdy i velké změny přinášejí ještě větší příležitosti.
Podívej na sebe, Lawrenci.
Opustil jsi tohle místo a vytvořil sis skvělý život.
Ano, myslím.
Měl bys víc než jen myslet.
Jsi v čele firmy. Svět ti leží u nohou.
Zdá se, že máš vše, co jsi vždy chtěl.
- Ano, já vím. - Ne, nevíš.
Když dovolíš, dám ti malou radu.
Klíčem ke štěstí, ke skutečnému štěstí je...
Oh, promiň.
Klíč ke štěstí...
Uvidíme se, Teddy.
Přírodovědné muzeum.
Takže je odvezli? Nemohl jsi nic udělat?
Přál bych si, abych mohl. Zkusil jsem všechno.
Mluvil jsem s McPheem i s úřady, ale ráno je odvezli.
- To je hodně jídla, tati. - Ano.
Večer přijde Ed. Myslel jsem, že jsem ti to řekl.
Musíme probrat nějaké věci.
- Takže budeš celou noc pracovat? - Pracoval jsem každou noc, pamatuješ?
Ano, ale dřív jsi měl nejlepší práci na světě!
Ano, ale za tu bych ti nemohl koupit kytaru 'God 6'.
- Haló? - Obřisko, to jsem já, Jedediah.
Jede, jak si vytočil číslo?
Dlouhý příběh. Ten opičák ukradl desku.
- Co se děje? - Kamunrah!
- Kamunrah? - Akhmenrahův bratr, je tady.
A není zrovna přátelský. Opakuji, není přátelský.
Jede? Jede jsi v pořádku?
- Jede? - Jede!
Co se děje tati?
Nevím.
Pojď. Máme práci.
Co se děje, tati? To musíme zjistit.
- Takže, řekni mi, kde to přesně je. - To je právě to.
Smithsonian se skládá z devatenácti různých muzeí.
Všechny jsou v národním parku.
Mají tam všechno. Některé věci jsou úžasné.
Nicky, prosím, soustřeď se.
- Ve kterém z nich jsou ty archivy? - Nejsou v muzeu.
Jsou pod ním.
Zdá se, že jsou tam uloženy poklady celého Shmitsonianu.
Jestli je tam dole Akhmenrahova deska, tak...
Největší muzeum na světě ožije.
- Jaký máš plán, tati? - Nedělej si starosti.
- Nemáš žádný plán, že? - Mám opravdu skvělý promyšlený plán.
- Nemáš žádný plán. - Máš pravdu. Zavolám ti, až budu vevnitř.
Vítejte v největším muzeu na světe.
Co říkáte na ty letadla visící ze stropu?
Trochu divné ne?
Promiňte, ale můžete mi říct, jak se dostanu do federálního archivu?
Ano. Musíte být hodnotný historický exponát a budete tam navěky.
Jen žertuji. Není žádný exponát.
Promiňte pane.
Archivy jsou v podzemí a je to zabezpečená oblast.
Opravdu? Nejvyšší zabezpečení? Ok.
Děkuji.
Albert Einstein
Dámy a pánové, muzeum za hodinu zavírá.
Kamunrahova brána. Bájné dveře do podsvětí.
Hej, co to děláte? Nedotýkat se!
- Ne, nechtěl jsem se toho dotknout. - Udělal jste ZMD.
ZMD? - Zamýšlený dotek.
- Ne, nechtěl jsem... - Chtěl jste ji políbit?
Zvedněte ruce a dotkněte se toho,
protože tady stojím a čekám celý den...
až přijde slečinka jako vy a svými nalakovanými nehty to poškrábe.
Promiňte, ale pokud vím, tak žijeme ve svobodné zemi, takže...
- Ne, to ne. - Ne?
Tady jsme ve Spojených Státech které říkají "Nedotýkej se té věci."
- Přišel jsem se jen, podívat. - Chtěl jste se toho dotknout!
OK. Vyhrožujete mi, Brandone?
Je to Brondin. - Promiňte? - Brondin. - Brondin.
Nevím jak to říct. Opravdu vás tak pokřtili?
Myslíte, že je to vtipné? To máte z obchodů na vtípky?
Ok, omlouvám se. Vypadá to jako Brandon.
Nejsem tady pro srandu. Je to Brondin!
- Brondin. Ok. - Nikdy jste to jméno neslyšel?
- Brondin? Ne. - Je to nejpopulárnější jméno roku 1984.
Brondin.
- OK, vyhrožujete mi Brondine? - Nejsem princezna Shazen.
- Dobrá. 9 Voltů. - Ano.
- Něco pro ochranu při těžké práci. - To jo, u pasu.
Je fajn, ale osobně preferuju LED Maglite.
Udělejte mi laskavost.
Dejte své ruce do kapes sklopte oči...
...a buďte k lidem milý.
Skvělé. Takže ještě jedna otázka...
...aby bylo jasno...
...tohle teda dělat nesmím, jo? - OK! To už je vážně šílené.
Vážně myslíte, že jsem nečekal, že tohle uděláte?
- Praštím Vás baterkou. - Teď už mi vyhrožujete.
- Nedotýkejte se toho. - Neštouchejte do mě. - Nedotýkejte se toho. - Neštouchejte do mě.
Budu do vás šťouchat baterkou celý den.
Klidně si pořídím karavan a
budu do vás šťouchat na cestě přes celé státy.
- Nedělejte to. - Nedělat co?
- Nedělejte to! - Víte, co teď chci udělat?
Vidíte, vy neuděláte nic.
- Na rovinu Brandone, vy jste... - Brondine...
Brondine, nevíte s čím si zahráváte.
Myslíte, že víte, co znamená být hlídačem.
Ale věřte mi, ani netušíte, co to slovo znamená.
Viděl jsem věci, které si vůbec neumíte představit.
- Co jste viděl? - To nemůžu říct.
- Teď pustěte tu baterku. - Vypadalo to, jako byste chtěl říct něco úžasného.
Jo, ale to byste si nepřál slyšet. Pusťte tu baterku.
- V pohodě? - Tohle vlastně bylo hodně zajímavé.
Díky.
Všechno v pohodě?
- Omlouvám se. - Já se omlouvám.
- Ne, byla to moje chyba... - Ne, to byly jen dvě prochůdné síly...
Prostě děláte svou práci. V pohodě, kámo.
To je ale machr.
- OK, kámo. Jsem tady. - Skvěle. Kde jsi?
V severovýchodním rohu zámku.
- Potřebuji se dostat do archivu. - Ok.
Na konci chodby se dáš doprava. Nalevo by tam měly být schody.
- Mám to. - Dole je to docela bludiště.
Podzemní tunely, které spojují různé budovy. Mohlo by to být komplikovanější.
Musíme si pospíšit. Do západu slunce zbývá 20 minut.
Jdi do sekce B a pak zahni doleva.
- Nicku! Nicku! - Tati, slyšíš mě?
Nicku! Nicku!
Průkaz!
- Brondin! - Ahoj!
Můžeš jít, kámo.
Ok. Kde jste chlapi?
Oh můj Bože!
Průšviháři jeden. Vyřídíme si to později.
Mluvíte francouzsky?
Tak anglicky, co anglicky?
- Promiňte. Kdo jste? - Jsem Kahmunrah.
Velký král všech králů.
Z nejtemnější hlouby historie, jsem se navrátil k životu.
Zjevně jste neslyšel, co jsem právě řekl.
Jsem starověký egyptský faraon.
Byl jsem mrtev, ale nyní jsem se navrátil k životu.
Ano, slyšel jsem a chápu to.
Vítejte zpátky.
- Kdo jste? - Larry. Larry Daley.
Z Daley Devices z New Yorku.
Víte, Je to srandovní. Znám vašeho bratra Akhmenraha.
- Opravdu? - Ano.
Zná mého malého bratra.
- Byl to oblíbený syn. - Ano. Hodný chlapec.
Je to fér? Rodiče mu dali všechno.
A tím myslím opravdu všechno.
Včetně trůnu. Trůnu, který měl být můj!
- Nikdy se o tom nezmínil. - Jistě, že ne.
Nyní nastává éra Kahmunrahova. Protože jsem se vrátil zpět...!
To je jedno. Jen mi dej tu desku!
Nedávej mu ji, Obřisko!
- Ticho tam. Nenuťte mě, abych tam chodil. - Pojď, jestli si troufáš.
Podívej, Larry Daley z Daley Devices, ta deska je mocnější než si dokážeš představit.
Oživování je věcí, je jen část její moci.
S tou deskou otevřu bránu do podsvětí a přivedu zpět svou armádu
... ze Země mrtvých.
Takže nebude takový problém...
mi ji dát.
- Ok, tady ji máte. - Moudré rozhodnutí.
Víte, omlouvám se, myslel jsem, že chcete tu kostku.
- Kostku? - Rubikovu... kostku.
Tak jo...
Co je tahle Rubikova kostka zač?
Kostka. Víte? Kostka, která promění všechny vaše protivníky v prach.
Myslel jsem...víte...moje chyba... protože...mimochodem...
Ani váš bratr s ní nechtěl mít nic společného.
Chtěl hrát bezpečnou hru, ale vy... Vy jste mi přišel jako jiný kafe, takže...
Nejsem můj bratr, Larry.
V mžiku oka zabiju tebe i tvé přátele.
A teď mi dej tu Rubikovu kostku.
Tady je.
Vrať se. Vrať mi mou desku! Pořád mám tvé přátele.
Chop se volantu!
- Cože? - Řekl jsem, chop se volantu!
Tohle miluju!
Prostě pokračuj kupředu! Já zvládnu zbytek. Kupředu!
- Takže, jaký je plán? - Jsme Američani.
My neplánujeme. My konáme.
Teď se držte.
Vidíte? Nic těžkýho to není.
Jste v dobrých rukou.
Generál George A. Custer.
K vašim službám!
Jsem v pohodě! Jeďte vy blázne!
- Kam tak spěcháte, člověče? - Můžete mi uhnout z cesty, madam?
Madam? Komu říkáte madam. Jmenuji se Amélie.
Amelie Earhartová. Možná jste už o mě slyšel.
Ano. Ta slavná pilotka nebo něco...
Pilotka? Byla jsem první ženou co přeletěla Atlantik.
První žena, co dostala Letecký kříž.
První, kdo přeletěl všech 48 států v gyroplánu.
A nyní bych ocenila,
kdybyste byl tak laskav a řekl mi kde to jsem?
V muzeu. Nebo spíše pod ním.
A momentálně jsem v docela nebezpečné situaci, takže
byste asi neměla zůstávat v mé blízkosti.
- Wow, jste rychlá. - Jak se jmenujete, letče?
- Jmenuji se Larry Daley. - Takže Larry Daley...
Pokud jste dobře neslyšel, nebezpečí mne vůbec neděsí.
A co kopí? Ta vás taky neděsí?
???
Teď si užijeme legraci.
98, 99... Bingo!
Ach, jako Zlaté rouno.
OK, vojáci. Ti, co mě zajali, ze mne udělali svého nepřítele.
Velká chyba. Velká chyba!
Ok. Tady je plán.
Až potřetí zatroubím, hlasitě ohlásím "Útok!"
V tu chvíli...
...všichni vyskočíme ven...
...a zaútočíme.
Co myslíte?
- Ty, Sacajewaueiyo. - To není mé jméno.
- Sacajeamia. - Ne.
- Sacajaemax. - Ne.
- Singedemaia? - Vím, že jste slavný generál.
To je v pořádku. To je v pořádku.
Jsem taky jen člověk jako vy.
Ale jestli ohlásíte útok, neupozorní to naše nepřátele,
...že se chystáme zaútočit?
Ano, máš pravdu.
Jste docela populární chlapík, pane Daley. Proč odsud prostě neodejdete?
To nemůžu. Drží tam moje přátele a musím jim pomoct.
Musíme najít jinou cestu.
Tohle je novinka.
Hej, je to v pořádku. Neublížím vám.
Nemyslím, že se bojí vás, pane Daley.
Díky! Zpátky!
Dejte si voraz!
Muž by nikdy neměl dělat ženskou práci.
Mám zkušenosti s používáním kopí proti Mikronézanům.
Mikronézani mají ale mnohem pomalejší reflexy.
Pojďte!
Tohle je opravdu skvělá párty.
Promiňte, pardon, promiňte.
Wow, úplné pokrytí i v roce 1945.
- Haló. - Tati, konečně.
Už vím, jak se dostaneš do archivu. Jakmile sejdeš schody...
- To už mám dávno za sebou. - Takže jsi je našel? - Tak trochu.
- Oh promiňte. S kým to mluvíte? - Kdo je to?
- Amelie Earhartová. - Našel jsi Amelii Earhartovou?
Počkejte chvilku!
- Hej, kam ten spěch. Neslyšel jsi? Je po válce. - Promiňte, ale tamti chlapi mě pronásledujou.
- Myslí si, že jsou na maškarní? - A odkud jsi? - Z Brooklynu.
Co? To jako vážně? Já taky.
Hej chlapi, tamti chlápci sledujou mýho kámoše, protože je z Brooklynu.
- Díky. - Jasně.
Hej pane, zapomněl sis tvůj...
Co to sakra je?
Promiňte, ale na chvíli vás vystřídám.
Užíváte si to, pane Daley?
- Zavolej mi! - Díky. - Vy jste tedy Casanova, pane Daley.
Rychle.
- Funguje to. - Co dál?
Hele, neberte si to osobně, ale tohle není váš boj.
Je to proto, že jsem žena, že?
Ne! Je to proto, že po mě jde starý a zlý faraon, který
hodlá zabít mě a pravděpodobně všechny ostatní v mé blízkosti
aby dostal desku a mohl ovládnout svět.
- Takže je to proto, že jsem žena. - Podívejte.
Ne, vy podívejte, pane Daley.
Nebýt mě, tak byste byl ztracen v té čenobílé monochromické malbě.
- Ztracen kde? - Nevysmívejte se mi.
Teď poslouchejte a poslouchejte dobře. Můžu vám pomoct.
A chci vám pomoct a ne proto, že byste se mi líbil...
...protože nelíbíte...
ale protože cítím dobrodružství. A kruci, chci se do něj zapojit.
Dobrá.
Neobviňujte mě, až se vám něco stane.
Mám takové štěstí.
Jsem Kahmunrah.
Jsem polobůh z matčiny strany.
Legitimní vládce Egypta a budoucí vládce... všeho ostatního.
Takže ztratil jsem několik mužů.
Tudíž potřebuji nové generály, kteří se připojí k mému plánu
na dobytí tohoto světa.
Ivan Hrozný.
Napoleon Bonaparte.
a mladý Al Capone.
Nejslavnější a nejděsivější vůdci celé historie.
Je skvělé, že se setkáváme.
Vše, co žádám, je věrnost.
Na oplátku nabízím celý svět.
Doslova.
- Nějaké otázky? - Jednu bych měl.
- Proč na sobě máte šaty? - To nejsou šaty. Je to tunika.
Byl to výkřik módy před 3000 lety. Vážně.
- Takže další otázky? - Ano.
Ty šaty, co máte... Budeme je muset nosit taky?
Vy ne... Copak neposloucháte?
Právě jsem tady panu Caponovi řekl, že to nejsou šaty, ale tunika.
To je velký rozdíl. Nějaké další otázky?
Otázky, které se netýkají šatů?
Tuniky.
Měsíc zapadá a náš čas se krátí.
Krátí... Proč se díváte na mne, když říkáte slovo krátí?
Pardon. Uklouzlo mi to.
Pokud se bavíme o světové nadvládě, tak mě to samozřejmě zajímá.
Nejdřív bych ale chtěl něco objasnit.
Lidé vždy říkají "Ivan Hrozný".
Oh, je tak hrozivý, bojím se ho je tak zlý.
Ale správný překlad je "Ivan Vznešený"!
Ivan Vznešený? Není to příliš chytlavé, ale
Ivan Hrozný, to opravdu...zaujme.
Nebyl jsem hrozný, popravdě jsem byl velmi přínosný panovník.
Naše malé setkání zakončím tím, že položím otázku já vám, pánové.
- Jste se mnou? - Jasně. Samozřejmě.
- Ano. - Samozřejmě.
Pak mi přiveďte Larryho Daleyho z Daley Devices...
a zlatou Akhmenrahovu desku zpět!
Se mnou budete mít větší šanci na úspěch, pane Daley...
s Amelií Earhatovou se určitě neztratíte.
Dolů, sem. Rychle.
Ale, ale, pane Daley, líbí se mi, jak mě držíte.
Oh, omlouvám se, nechtěl jsem...
Přestaňte s těmi zdvořilostmi, pane Daley.
Nespustil jste oči z mého pozadí, co jsme se potkali.
Opravdu nevím, o čem to mluvíte.
Zdá se mi to nebo je ve vzduchu slyšet hudba?
- Andělé, přestaňte. - To jsou Cupidové. pane Daley.
Bůžci lásky.
Bůžci lásky, sklapněte, prosím. Snažíme se schovat.
Nene tohle není rande. Buďte zticha.
A jestlipak tohle není malá ztracená myška, co uvízla ve spárech velkého kocoura?
- Wow, opravdu si potrpíte na výšku, co? - Tohle není o výšce.
Jo je. Řekl jste, že jsem malá myška a vy velký kocour.
Ale já jsem obrovský kocour.
Bez urážky, ale jste Napoleon. Pojmenovali po vás komplex.
- Jste známý, protože jste malý. - Ooh, ty naivní americký chlapče.
Věřím, že to může být otravné, být tak malý.
Někdo to řeší vysokýma botama.
To není o velikosti nebo výšce,
je to o plánu, brilantním plánu.
- Aha, je to o plánu. - Samozřejmě, je to přece imperátor.
Zdravím Mademoiselle. Pokud dovolíte, Váš přítel půjde se mnou.
Ou, já nejsem její přítel.
- Nejsem její přítel. - Ne.
- Jsme jen přátelé. - Známí. Přátelé.
Byli jste přátelé na škole a teď se bojíte, že to přátelství zničíte...
když k sobě projevíte své skutečné city?
Ještě jednou, nějak jsem nerozuměl.
Byli jste přátelé na škole a teď se bojíte, že to přátelství zničíte...
když k sobě projevíte své skutečné city?
Ne. Ne, ne.
My francouzi strašně rádi řešíme cizí vztahy.
- Opravdu? - Ano. Amore.
A teď.
- Půjdete s námi nebo zemřete! - Ano.
- Počkat. Jdu s vámi. - Ne! Vy nejste můj nepřítel.
Moje vlasy se používají v Evropě jako platidlo.
To je pravda. Jsou stejně cenné jako zlato nebo bankovky.
Koukni, generále, tenhle klaun nemá o válce ani páru.
A Obřisko tam za nás venku nastavuje krk.
Takže mu musíme poskytnout pomoc.
Velkou pomoc.
Ale to nemůžeme, dokud trčíme tady.
- Musíme zdrhnout. - Jaký je plán?
Je to jako sušenka nebo koláček.
Hrudníky?
- Připraven? - Připraven.
- Hej vy dva, co tu děláte? - Octavie, běž, zdržím je!
Já tě neopustím.
Nemáme čas na ty tvoje římská melodrama.
Teď padej. Oh Jedediaho, to zmákneš.
Tohle nejsou pravé rubíny.
Rubínový křáp!
Ale, ať už jste byl kdokoli Archie Bunkere,
měl jste pohodlný trůn.
Šéfe!
Tohohle jsme chytili, když se pokoušel utéct.
A jeho malý přítel utekl.
Co by mohl způsobit za problém,
vždyť není větší než malé zrnko kus-kusu.
Že ano?
Když slyším jak mluvíš napadají mě dvě slova.
Chorý a divný.
A ještě třetí. Šašek. Prostě šašek.
A teď malého Jedediu pusť,
- nebo se naštve. - Jen tak dál, Jededaio.
Nemůžu tě brát vážně, jsi tak rozkošný.
I když mi vyhrožuješ, je to legrační.
Věř mi.
Jsi opravdu neuvěřitelně roztomilý.
Tak moment.
Můžeš mě tu klidně držet, dokonce mě mučit,
ale neříkej, že jsem roztomilý. Nejsem roztomilý.
Vydrž příteli, jen zůstaň naživu. Budu za tebe bojovat!
Obřisko. Ne.
Zdravím, Larry. Rád Vás zase vidím.
Když dovolíte, tohle si vezmu.
Díky.
Po 3000 letech...
má armáda smrti, má nádherná, přenádherná armáda...
...bude vysvobozena!
Obávám se, že rodiče asi trošku pozměnili kombinaci.
Wow, řekl bych že tohle vaše uvolňování věcí z podsvětí...
se dneska nekoná.
To musí být flustrující, protože jste čekal tisíce let...
...aby jste se vrátil ze světa mrtvých a tak...
...a teď to nemůžete otevřít.
Bez obav.
Klidně bych počkal dalších 1000 let, pokud by to bylo nezbytné.
Skvěle, protože za pár hodin tady budete stát
ve své rozčilené pozici...
zamrzlý.
A já se svými přáteli odsud odejdu a bude to.
- Mám celou noc. - Vážně? Celou noc?
Dobrá, ale on ne.
- Otevři tu klec. - Co to...co to děláte?
Nesahej na mě. Nedotýkej se mě!
- Oh podívej, jak ta malá věcička vyvádí. - Jede.
- Notak, uklidni se. - Dej ze mě ty pracky!
- Pusť ho. - Nemusíš se bát. Neublížím ti. Ups, lhal jsem.
Ou, nemyslím si, že má celou noc, pane Daley.
Vypadá to, řekl bych... že má tak přibližně hodinu.
Pusť mě ven!
Jste hlídač. Víte o té desce všechno.
Zjevně jste mnohem chytřejší než Vaši přátelé.
Možná tu kombinaci neznáte, ale máte přesně hodinu, abyste ji zjistil.
Pokud se vám to nepodaří, zabiju všechny Vaše přátele.
A nesnažte se utéct,
...protože Vás budu sledovat.
Podívejte, ani nevím, jak přečít ty nápisy tady. Vážně.
Oh jaká škoda. Váš kovbojský přítel vypadá jako okouzlující chlapík.
Tik tak, pane Daley. Vaše hodina začala.
Ty to zvládneš, brácho. Vím, že jo.
Zvládneš to!
- Tady jste, jste v pořádku? Dělala jsem si o vás starosti. - Jsem v pohodě.
- Tak kam půjdeme teď, parťáku? - To nevím.
Musím přeložit tuhle desku.
No bezva.
Hele, kámo. Máme problémy, chápeš?
No jasně. Podívejte. Musel si tady připadat jako ryba na suchu.
Přece jen to nebude tak špatný chlapík.
- Haló, kdo je tam? - Oh, zdravím, Teddy.
- Možná bys nám mohl pomoc. - Samozřejmě, že pomůžu,
ale nejdřív jedna věc...
šíleně mě svědí nos.
Nerad se ptám, ale chybí mi jisté části těla...
- Mohl byste mě poškrábat? - Jasně, samozřejmě.
To je ono. Ještě kousek vedle.
- Ještě? - Ano! Oh, ano!
Tohle bylo absolutně božské.
Theodor Roosevelt, k vašim službám.
26. president Spojených Států, bojovník za nezávislost,
zakladatel Národního parku a mnoha dalších věcí.
- Už jsme se setkali? - Ne.
To byl jiný Teddy, máme jednoho New Yorku.
- Opravdu? - Ano.
- A jak vypadá? Ten druhý já? - Je v podstatě stejný.
- Až na... - Až na co? Řekněte to.
- Má tělo? - Ano, má tělo.
Oh, tak to bolelo.
- A koně. - Promiňte!
Potřebujeme přeložit, co je napsáno na téhle desce.
- Umíte číst hieroglyfy? - Ano, madam.
Je to snadné.
Pták, muž s kopím, ryba, brouk a váza.
- A co to znamená? - To znamená, je to jen hrubý překlad...
Muž s kopím chytil ptáka a rybu do vázy.
A taky tam byl brouk.
- To se mi nějak nezdá. - Je to jen jeden z možných překladů.
Další možný překlad je:
"Kombinaci najdeš,
pokud odhalíš tajemství v srdci faraonovy hrobky."
- Dobrá a co to znamená? - Nemám ponětí, jsem snad Sfinga?
Proč se nezeptáte svého Teddyho z New Yorku?
Jeho prsty by po tom určitě chamtivě šmátraly.
A jeho kůň by to mohl olízat.
Pane Daley, měli bychom jít do galerie soch.
Myslím, že je tam někdo, kdo nám pomůže.
To co hledáme, je přesně tady.
- Dobrý den. - Oh, zdravím mladá dámo.
Promiňte, ale můžeme pokračovat?
Můžeme, ale tohle je jedinečná příležitost.
Chci říct, tohle je Degas, pane Daley.
OK, ale můj malý přítel je uvězněn v přesýpacích hodinách
a do rána už nemáme moc času, takže...
Je přímo tady.
Myslím, že by nám mohl poradit.
Pane Mysliteli, omlouváme se, že rušíme vaše soustředění...
ale musíme odhalit tajemství v srdci faraonovy hrobky.
Myslím... Myslím... Myslím...
- Já myslím. - Tak tenhle nám nepomůže.
Tak to si ze mě deláš srandu. Koukejte na to.
- Hej, tohle je vážné. - Je to otázka života a smrti.
Já vám řeknu, co je otázkou života a smrti.
Ta kráska támhle.
Hej zlato, koukni na tu palebnou sílu.
- Rozhodně není žádný Einstein. - Biceps... - To je ono, pár jsem jich viděl.
- Pár čeho? - Pár malých Einsteinů.
- Kde? - Támhle. V sekci vesmíru a letectví.
- Musíme jít. - Co? - Nic.
- Ok, tak proč na mě tak zíráte? - Nechci zmeškat tento moment.
- Ok, takže měli bychom jít tudy...
- Proč? - Moc mluvíte.
Nevím, proč jsem to udělala, pane Daley
Mám jen pocit, že jsem spala tak dlouho a teď...
jsem najednou vzhůru.
To bych mohl vysvětlit.
Opravdu, bych mohl. Au.
Znovu. Proč?
No bezva, jste zpátky.
Jo, jasně zamilovaná písnička z "Titaniku".
Dobrá, ale ne zrovna vhodná.
Vy si neumíte moc užívat život,
že ne, pane Daley?
Opravdu to není dobrý výběr písničky.
- A kromě toho zpíváte falešně. - Podle mě jste úžasní.
- Můžete prostě odletět, prosím? - Takže dobrodružství pokračuje.
Co jsem vám říkal! Sklapněte!
- Cítím se jako...poletující motýl. - Jsi šílenější, než jsem myslel.
Pane Egypťane, tihle tvorové slyšeli, že chceme ovládnout svět...
...a chtějí se připojit.
Nemám tušení, kdo jsou, ale také patří mezi místní exponáty.
Ani nedokážu určit, co jsou zač.
Omlouvám se, ale pro dnešek už máme zlých chlápků dostatek.
Notak! Já jsem zlý. Jsem zlý.
Můžu vám ukázat, jak jsem zlý.
Bojte se mě.
Omlouvám se, ale nijak mě to něděsí.
Ani nevypadáte nijak zle. Působíte na mě spíš mrzutě.
Co to děláte? Co je to? Co je tohle?
Co to znamená? To je váš dech?
Protože neslyším ani své vlastní myšlenky.
Mohu Vám něco navrhnout, příteli?
Jen to ujasnit. Je toho na nás moc.
Jste zlý, máte astma, jste robot...
A na co ten plášť? Jdeme snad do opery?
Nemyslím si.
- Sbohem. - Pozor!
- Prchá s tou deskou. - Kde?
Nesnaží se najít kombinaci, snaží se utéct.
Běžte, všichni! Zabte ho!
Přineste mi desku!
Notak lidi, rychle, bez desky nemáme vůbec nic.
Tak Vy se snážíte utéct, Larry Daley?
- Ah ne, to je patálie. - Patálie, opravdu?
- Prostě tak mluvím. - Jasně, já vím, ale to znělo divně i na Vás.
Oh ne, zkřížili nám cestu zlí lidé. Jaký to má smysl?
Teď se do té budovy nedostaneme.
Máte pravdu. Jsme ve srabu.
Jdeme.
Říkají, že tomuto státu vládne dobrý muž.
Slíbil jsem Jedediahovi, že přivedu pomoc.
A to taky udělám.
Neodhadl jsem vzdálenost...
Kdo je tam?
Jupitere, ochraňuj mě.
Zůstaň stát. Velmi klidně. Dokáže zachytit pohyb.
Asi mě taky slyšel mluvit si pro sebe. Nejsem žádný ořech.
Tady bychom měli být chvíli v bezpečí.
Takže jak dlouho hlídáte starožitnosti?
Cože? No já vlastně doopravdy nepracuju...
No myslela jsem podle uniformy...
No, víte, půjčil jsem si ji.
Chci říct, pracoval jsem jako hlídač, v New Yorku, ale...
už je to nějaká doba.
A proč jste odešel? Nebavilo vás to?
Ne. Měl jsem to rád.
Ale věci se vyvinuly jiným směrem.
- Tak, a co děláte teď? - No, vlastně...navrhuju
- výrobky a prodávám je. - Vy jste vynálezce?
Ano, vlastně ano, jsem vynálezce. Vynalézám různé věci.
- Jako raketoplán? - Ne.
Hydroplán?
Vznášedlo?
Ne. Žádná letadla ani nic podobného.
Spíš menší přístroje jako například Luminiscenční baterka.
Tu jsem vymyslel.
- A tuhle novou práci máte rád? - Ano, mám ji rád.
Mám ji moc rád. Je vzrušující.
- Co? - Jsem jen zmatená, to je vše.
Když vás ta práce nebaví, tak proč ji děláte?
- Baví mě to, právě jsem řekl... - Vím, co jste řekl, pane Daley.
Ale vidím před sebou muže, který ztratil jiskru.
Neztratil jsem jiskru. Pořád ji mám.
- Víte, proč jsem se stala pilotkou? - Ne, to nevím.
Protože mě to baví.
Proč bych měla dělat něco jiného?
No to mě...
Co mají všichni pořád s těmi otravnými holuby.
- Jsem zvědav jak je na tom tahle unie. - Promiňte, pane. Nevstávejte.
Zastavte se, nemůže odejít. Vyděsíte hodně lidí.
Vyděsit? Zaručuji vám, že nejsem nijak děsivý.
- Nemyslím, že jste děsivý. - Pojď sem maličký.
Ve skutečnosti děsíte Vy mne, pane.
Pravda je, že jste opravdu malý.
Myslím i na průměrně velkého muže.
Cože? Proč byste něco takového říkal?
- Musím být upřímný. - Jasně, upřímnost. Pardon, jasně, rozumím.
No tak pane prezidente. Položte toho malého muže a posaďte svůj tlustý zadek na Váš trůn.
Máte zajímavý přístup.
- A já udělám, oč mě žádáte. - Děkuji vám.
Děkuji.
- Teď musíte být potichu. Abrahame, ani hnout! - Ani hnout?
- Díky. - Nemáte zač.
Pojďme do toho vesmírného oddělení.
Mohu něco podotknout? Vy dva jste roztomilý pár.
To ne, my nejsme, to není...
My nejsme, myslím...nejsme... bla bla.... Já nikdy nelžu!
A pravda je, že vy dva jste roztomilý pár.
- Tak díky. - Sbohem milá dámo a malý muži.
Tady snad najdeme nějaké Einsteiny.
Piloti Taskiki jdou zpět do svého letadla.
Můžeš přestat říkat, co všechno děláme?
Prostě žij pro danou chvíli.
Piloti Taskiki žijí pro danou chvíli.
- Madam! - Ano.
- Rád bych Vám poděkoval. - Za co, kapitáne?
Nebýt Vás, nikdy bychom nemohli létat.
Děkujeme, že jste nám vyčistila rampu.
- Půjdete s námi? - Jistě.
- Ne. Teď ne. - Jen rychlé kolečko kolem parku.
- Nemáme čas, notak, pojďte. - Promiňte, mám to prostě v krvi.
To je ona, pane Daley. Bessy.
Bessy, staré rodiné letadlo. V ní jsem přeletěla Atlantik.
OK, myslím že Einsteinové byli někde tady.
Kde jsou, kam zmizeli?
Kontakt!
- Máte povolení ke startu. - Já říkám ne, žádný start.
Jedem!
- Jedem! - Ne! Neletí se!
- Ne. Ne. Ne. - 19... 18...
Nikam se nechystáme, nikam neletíme. Zůstáváme sedět na místě.
Jsme v etapě žádného startu. Nikam se neletí. Všechno vypněte.
Fajn.
Dobrou noc. Děkujeme vám. Dobrá práce. Konec.
Zatraceně, to je skličující.
Oh, ahoj vesmírná opičko.
Able. Ok, dobrá.
Jak se daří?
Oh, jo, jasně.
Ty jsi ale zdvořilý chlapík.
Nevíš náhodou, kam se poděli ti malí Einsteinové?
Pane Daley, našla jsem vaše Einsteiny.
Pánové, snažíme se najít kombinaci k této desce.
Ten nápis říká, že ji najdeme, když odhalíme tajemství v srdci faraonovy hrobky.
To je snadné. Odpověď už je v podstatě řečena.
- Co to znamená? - Přemýšlejte. Je to číslo.
Faraonova hrobka je pyramida.
Nechápete to?
Hledáte tajné číslo, které se skrývá v srdci pyramidy.
- To znamená, že odpověď je Pí. - Pí? - 3.14159265 abych byl přesný.
Nojasně, 3.1495265.
- Ne, ne, ne! 3.14159265 - Jo, jasně.
3,14... OK, omlouvám se, neumím to říct. Takže ano nebo ne?
- Vím, je to těžké, můžu jen... - Nesahejte mi na vlasy.
- Promiňte. Já jen, že kýváte hlavou... - Jsem kývací panák. A tohle my, aha-aha-aha děláme.
Víte, všichni nemůžeme být Einsteini.
- Já jsem. - On je. - My taky.
- Já taky. - I já.
Ok. Můžete trochu zpomalit?
OK. 3.14159265
- Ok, 3.14... - Mám to.
- Díky páni Einsteinové. - Díky.
Jakožto brilantní geniální generál, kterým jsem,
jsem dlouze přemýšlel nad tím, co jste řekla a mám nový, vylepšený plán.
Ok.
Hlasitě oznámíme, že se v žádném případě nechystáme zaútočit...
a pak když budou naši nepřátelé uklidněni mým prohlášením...
... Bang! Zaútočíme!
Neočekával jsi, že tvůj přítel takhle uteče, co?
Vrátí se, Kahmunrahu. Stejně jistě jakože na obloze svítí měsíc. Vrátí se.
Být tebou, šetřil bych dech.
Protože ti ho už moc nezbývá!
Máme jen deset minut na to, abychom se dostali k Jedovi.
Myslím, že jsme dobrý tým. Možná víc než tým.
Počkat, počkat. OK, moment.
Co se děje? Nelíbilo se ti, když jsme se líbali?
Ne, to ne, bylo to skvělé... Jen to fackování trochu bolelo.
- Takže se ti nelíbím. - Samozřejmě, že se mi líbíš. Jsi úžasná.
Jsi úžasný člověk.
Jsou tu jen určité věci, které nás...
- Jen prostě nejsi... - Co nejsem, pane Daley?
- Ok, jsi vytvořená z... - Vytvořená z...?
Z báječných věcí. Vytvořená z báječných věcí.
- Támhle jsou! - Jdeme.
Pánové, získejte nám prosím trochu času.
- Vím, co uděláme. - Za nimi, chyťte je.
To ne, tohle je první vyrobené letadlo.
Je ze dřeva a papíru.
Je to vyrobeno z látky a dobré americké spolehlivosti.
Tak jdeš nebo ne?
- Uhněte nám z cesty! - Tak to si nemyslím.
Utíkají.
Jdeme na to, pane Daley. Nebezpečí může být zajímavé.
Neuvěřitelné, myslím, že to pilotuje žena.
Myslíte správně chlapci.
Je dobrá.
- Oou. - Jaké oou? - Jedno z lan se zachytlo, musím ho jít uvolnit.
- Tady, vezměte kormidlo. - Ne! To ne!
Vím, že pro to máte potřebnou kuráž.
S kuráží nemůžete pilotovat letadlo,
...když nemáte potřebnou licenci.
Je to vaše!
Kdo by si pomyslel, pane Daley, že umíte řídit letadlo.
Able, ty dveře!
Dokázal to!
Drž se!
- Ano. Bůh ochraňuj, Amélii Earhartovou. - Bůh s vámi.
Vypadáš trochu nervozně.
Pro mě je tohle jako návštěva lázní. No vážně.
Omladí to kůži, zregeneruje.
- Už jsi to vzdal? - Ne, vlastně ještě ne.
Podíváme se, jestli můžeme přimět čas letět rychleji.
Co to za legrační zvuk?
Stát!
Ani se nehněte, pane Daley.
- Vy víte, jak zdramatizovat svůj příchod. - Já ti ještě ukážu.
Už kvůli vašemu malému příteli doufám, že tu kombinaci máte.
- Dejte mi Jeda. - Oh ne ne.
Nejdřív mi dejte kombinaci a tu desku.
Dám vám desku i kombinaci, až propustíte mého přítele.
Propustím to chci propustit, až to budu chtít propustit.
Skvěle.
Taky propustím to co chci propustit až to budu chtít propustit.
Řekněte mi kombinaci a dejte mi tu desku, teď hned.
Nebo zabiju všechny vaše přátele. A začnu s tímhle malým chlupatým mužíčkem.
Nejsem chlupatej. Obřisko, pusť mě na toho chlapa.
Neboj se, zvládnu to. Když mi nedáte mého přítele, nedostanete desku ani kombinaci.
Ok. Něco vám řeknu. Neříkali mi Kahmunrah Důvěřivý pro nic za nic.
Neříkali mi Kahmunrah Důvěřivý, říkali mi Kahmunrah Krvežíznivý!
který zabije všechny, co mu nedají to, co chce,
když to chce. Což je právě teď!
Takže mi teď hned dejte kombinaci a desku.
- Takhle vám říkají? - V Egyptštině je to kratší.
OK. Dám vám tu kombinaci, až mi dáte Jeda.
Jestli se toho ještě dotknete, zabiji Vás.
Nedotýkejte se toho. Tohle je bezdotyková zóna. - Dobrá.
Můj bože. Nemůžu uvěřit, že jste tu zónu opět překročil.
Oh bože. Nemůžu tomu uvěřit. Teď už vás chci vážně zabít.
Jestli neznáte tu kombinaci, budete tak mrtvý, až to bude neuvěřitelné.
- Skvělé, ale já tu kombinaci znám. - Nepřekračujte tuhle hranici
- Vaší rukou! - Ne.
Jak se opovažujete. Jestli ještě promluvíte, zabiju Vás.
Rozumíte?
Můj bože. Nic neříkejte!
Zabiju Vás jestli promluvíte.
Teď mi dejte tu desku a řekněte mi kombinaci!
Ok.
Hned, jak mi dáte Jeda a propustíte mé přátele.
Tys udělal zase oboje! Promluvils a natáhl jsi ruku.
Klidně se takhle můžeme dohadovat celou noc.
Teď Vás ještě nezabiju, i když to opravdu chci udělat.
Máte přesně pět sekund, aby jste mi dal desku...
a řekl tu kombinaci.
Tu kombinaci už máme.
Je to Pí. 3.14159265
- Sklapni. - Au. Promiňte.
Tenhle hlupák zpíval jako kanárek.
- Promiň Larry. - Dost, ještě jsme neskončili.
- Hej, to stačí! - Hloupý blázne.
- Jsi v pořádku? - Ano, díky.
Musí Vás to trápit, Larry.
Vědět, že všechno Vaše hrdinské úsilí nakonec bylo k ničemu.
Musíte být sám sebou velmi zklamaný.
Slyšíte ten zvuk?
A víte, co ten zvuk znamená?
To byla řečnická otázka.
Tohle je zvuk konce!
- Promiň Jede. - Udělal jsi, cos mohl, Obřisko.
Zatraceně, skoro jsme ho měli.
Chci říct, že je mi líto, že jsem nebyl poslední roky v muzeu.
- Možná by se tohle nestalo - Nesmíš si to tak brát, Obřisko.
Nevolal jsem Ti proto, že bychom potřebovali Tvou pomoc.
Hele, ať už to vypadá to všelijak, ale když jsme se prvně sešli...
Ne chlape.
Volal jsem, protože jsi Ty potřeboval nás.
Ta hradba, kterou sis kolem sebe za ty roky vystavěl
a ten oblek co jsi nosil... mrtvý uvnitř.
- Hej, víš co tím myslím? - Jo.
Tohle není konec.
Tenhle malý kovboj tady ještě neskončil.
A něco mi říká, že Ty taky ne.
Do toho chlape.
Vítejte do nové éry vládce Kamunraha.
Pátého krále Egypta. A nyní celého světa.
Mí válečníci, vpřed.
Pošlete pana Daleyho a jeho přátele do zatracení.
Zadrž!
Mocný Octavius se vrátil!
Přijíždím na hřbetě toho nejobávanějšího tvora.
Přijíždím na veverce!
Klídek.
Chcete se vzdát čestně?
Nebo to budeme muset ukončit prolitím Vaší krve?
Tohle? Tohle je vaše velká záchrana?
Kdepak. Tohle!
- Co je tohle zač? - Jmenuji se Abraham Lincoln.
A Vy pane máte nyní velký problém.
Zaútočte!
Nesnáším holubi.
- Sbohem srabíci. - Počkejte. - Sbohem přátelé. - Nesmíte zpátky.
- Vypadá to, že s tím nic nenaděláš. - Ne, ne.
No, tak to by bylo.
Zdá se, že má práce zde je u konce.
Je si pamatuj synu...
Nesoudržný dům...
nemůže fungovat.
- Co teď? - Tak to si nejsem jist.
Doufal jsem, že bychom třeba mohli začít podívanou na jeho smrt.
Vojáci, zabijte ho.
Co zas?
Nechystáme se zaútočit....
právě teď!
Bez obav, Larry. Já z toho Jedediahu dostanu.
Ty najdi úkryt.
- Hej, co tady děláte? - Schovávám se.
Schováváš se? Co to děláš, notak, potřebujeme tě.
- Zklamal jsem je. - Hej, nezklamal.
Přivedl jsi 208 Američanů na smrt v bitvě u Litle Big Hornu?
- Ne. - Ne.
Je to hrozné. Hrozné. Strašně.
Jasně, mluvím o dobré taktice,
ale pravda je...
Tihle lidé si zaslouží lepšího vůdce.
Budu navždy slavný svou největší prohrou.
Hej. Minulost je minulost. Ok?
Právě teď, tahle chvíle...
tato noc...
pro tohle si Tě budou lidé pamatovat.
Tohle je Vaše poslední bitva.
- Potřebují velitele. - Ano, potřebují velitele.
- Chcete jím být Vy? - Jasně.
Tak do toho.
- OK. - Jasně.
No skvěle.
Chlapi, hej, chlapi, na tohle teď vážně není čas, jasné?
Umíš to líp, Dextre.
Dobrá. To se stane, když udělám tohle.
A tohle?
Dost. Tak už dost.
Stačí.
Teď poslouchejte.
Oba jste hrdí Kapucíni.
Musíme se soustředit na zastavení nepřítele.
Držte spolu.
- Jedediaho! Potřebují nás. - Nezvládnu to.
Písek padá moc rychle.
Octavie, pamatuj na mě, jaký jsem byl.
Divoký a svobodný...
Není třeba posledních slov.
Ještě jsem neskončil.
Ještě jsem chtěl vyprávět o našem vztahu.
Vývoji od nepřátel k přátelům.
- Ne. - Rozplakal jsem tě.
Ne!
Protože ty budeš žít!
- Tak jdeme, máme tu práci! - Vezmi si meč. Meč!
Dej mu facku. Teď ty. Teď ty. Teď ty... Výborně!
Jak to jde, chlapi?
- Jste v pořádku? - Nikdy mi nebylo líp.
Poslouchej mě. Až ti dám signál, tak otevři tu bránu.
- To beru. Takže máš plán. - Chystám se rozdělit dům.
- Dej sem desku. Hned! - OK! Dám vám ji.
Ale musíte mi říct, kdo z Vás tady šéfuje...
...abych mu ji mohl dát.
Nebo ji mám dát Kahmunrahovi? On je Váš vůdce, nebo ne?
- Ne, to není vůdce. - Opravdu?
Protože se chová jako Váš vůdce.
Řekněte mi, kdo z vás je tu boss
a já mu ji dám.
- To budu já.. - Ten muž je sedlák.
Jsem tady jediný vznešeného rodu.
Opravdu? Ale on má víc metálů a větší klobouk.
- Díky. - Můžeš mít metálů kolik chceš, ale jestli se dotkneš té desky...
bude to poslední věc, které ses dotkl.
- Proč byste ubližoval tomu maličkému? - Hej, hej, to je dobré, můžu to vyřídit sám.
Nemůžete vyřídit nic. Sotva mluvíte, hlupáčku.
Víte co? Žádný problém.
Dám ti ji. Vidíš to?
Slez ze mě, ty trpaslíku.
Velmi chytré, pane Daley. Poštvat je proti sobě.
Ano, jen jsem využil politické krédo Abrahama Lincolna.
- Víte, nesoudržný dům nemůže fungovat. - Ano, dobře.
Měl jste se zachránit, když jste měl šanci.
Bude mi velkým potěšením Vás vlastoručně zabít.
- Co jste zač? - Jsem noční hlídač.
Řekla bych, že tu někdo našel svou ztracenou jiskru.
Bitva u Smithsonianu.
Ta největší bitva, o níž se svět nikdy nedozví.
My o ní víme.
Jo.
Máme hodinu do úsvitu.
Musím Vás dostat zpátky do New Yorku.
Zapomněl jsi? Už nás tam nechtějí.
Ale já ano.
- Můžeš nás svézt? - Samozřejmě, bude mi potěšením.
Ještě je jedna věc, o kterou se musím postarat.
Tak pojď chlape.. Notak. Pojď.
Super, co?
Nemáš za co. Jen se vrať zpět do východu slunce.
Tohle jsou vskutku slibné dny.
Tak pojďte chlapi. Zůstaňte u sebe.
Tak a jste zpět tam, kam patříte.
Ano, myslím, že ano.
Myslím, že už bych měla jít.
Hej, Amélie.
Ta věc, kterou jsem se Ti předtím snažil říct...
Neříká se mi to snadno...
- ale ráno... - Já vím, co přijde, pane Daley.
Celou dobu jsem to vědela.
Ale to nevadí.
Za tuhle noc jsem zažila největší dobrodružství svého života.
A mám pocit, že to bude krásný východ slunce.
Bavte se.
Děkuji.
Nevím jak ty kámo, ale tenhle starý kovboj se právě dostal na druhou metu.
- Letí přímo do... - Kanady.
- Letí do Kanady. - Ne, už to srovnala.
Tak běžte dolů, chlapi. Nazdárek, kámo.
Lawrenci, děkuji, že jsi je přivedl zpátky. Musím říct, skvělá práce.
Ale nemůžou se ve sklepě schovávat navěky.
- Ano, já vím. Myslím, že vím, co s tím. - Opravdu?
Zachvíli vyjde slunce, měl bych se vrátit.
Hej, Teddy! Pamatuješ, jak jsi mi říkal o klíči ke štěstí?
- To jsem říkal? - Ano.
Říkal si, že klíčem k opravdovému štěstí je...
a pak vyšlo Slunce.
Myslím, že jsem na to přišel.
Musíš dělat to, co máš rád, správně?
S lidmi, které máš rád.
Vlastně jsem chtěl říct tělesné cvičení. Ale tohle zní taky dobře.
- Lawrenci. - Ano?
Vítej doma synu.
Díky.
Čekání je u konce.
Po dvou měsících renovace,
se dnes večer Přírodopisné muzeum otevře pro veřejnost.
Jak můžete vidět, zájem je opravdu velký.
Všichni chtějí vidět změny, ke kterým došlo.
Díky nočním otvíracím hodinám
bude muzeum mnohem živější, než kdy bylo.
Ale, ale, ale, ale...
I po těch letech Vám uniforma stále skvěle padne.
Ano, opravdu to bylo dlouho.
Takže čemu vděčíme tomuto triumfálnímu návratu? Vyhodili Vás?
Ne, vlastně svou společnost prodal.
Život se ubírá nevyzpytatelnými cestami.
Jeden den se chceme zbavit všeho starého...
a další den nabídne bohatý anonymní dárce...
ohromnou částku pod podmínkou, že vše zůstane jak je.
Takže.
- No ne tak úplně stejné. - Ne.
Zdravím Vás dámy a pánové. Jsem Theodor Roosevelt.
Přírodověděc, kavalérista a
26. prezident Spojených Států.
Hej bejku, přinesl jsi mi žvejku?
Mí rodiče mi před 3000 lety odkázali tuto desku.
A věřte mi, je to jeden z nejcenějších pokladů našeho rodu.
- Dělá to něco? - Jestli něco dělá?
Jo. Na co je, když nic nedělá?
Ve skutečnosti má kouzelnou moc probudit všechny exponáty k životu.
- Oh, vážně? Co opravdu dělá? - Nic, je to jen dekorace. - Věděla jsem to.
Co je tohle? Ani to nevypadá skutečně.
Vážně vole, ta animatronika je na houby.
- Mamut. - Jo. - Vyhynulý.
- Ty současné technologie jsou neuvěřitelné. - Je to tak skutečné. - Ano, ano.
Teď už tady zůstanete? Nebo zase utečete za něčím lepším?
- Zůstanu tady. - Zůstanete, na dlouho.
- Ano. - Dobrá.
- Není moc hlídačů jako vy, kteří by... - Co?
Promiňte?
Omlouvám se, nechtěl jsem na Vás tak zírat,
ale vypadáte jako někdo, koho znám.
- To slýchám velmi často. - Opravdu?
- Ano, myslím, že mám ten typ tváře.
Ano.
Nejste nějaká vzdálená příbuzná s Amélií Earhartovou?
- Ne. - Ne.
- Ne nemyslím, že ne. Vlastně nevím. - Promiňte, musel jsem se zeptat.
To byla ta žena, která první přeletěla Pacifik?
- Atlantik. - Atlantik, samozřejmě.
První žena, která přeletěla přes Atlantik.
A obdržela za to Letecký kříž.
- To je úžasné. - Ano. Byla velmi úžasná.
Hej, rozhodně byste se měla podívat do naší sekce miniatur.
Mohl byste mne tam doprovodit? Vždycky se ztratím.
Ano, jistě. Pojďme.
- Josephe, večeře! - Minutku, mami.
Josephe Motorolo, pojď sem. Okamžitě!
Řekl jsem minutku, myslím, že jsem na na něco přišel.
přeložila Martina korekce M@rty